Ingenting slutter uten en ny begynnelse.
Slik alle begynnelser er et skritt mot en slutt.
Det er to sider av samme sak. Det er dualisme i alt.
Natt og dag, krig og fred, kjærlighet og hat, rhythm and blues,
meg og deg.
Men motstridende krefter må ikke forbli det.
Det er som yin og yang. Det er ikke et statisk symbol.
Forhold er alltid i bevegelse.
Vi jager, utfordrer og inspirerer hverandre.
Noen ganger jobber vi med hverandre. Andre ganger mot.
Komplementære krefter som søker en balanse som kanskje aldri kommer.
Som Davos og meg i begynnelsen.
Alt bunner ut i ett spørsmål.
Hvordan kommer de viktigste personene inn i livet ditt?
Er det bare sjansespill? Eller er det skjebnen?
Lei Kung sa at jeg var berørt av ilden,
at jeg kom fra himmelen, og seier var min skjebne.
Men her, nå, i dag,
må jeg tenke...
...tok han feil?
Eller kunne jeg bare halve historien?
- Hva er det? - Jeg vet ikke.
Hvorfor vil du gi henne neven?
Du kan ikke stoppe halvveis gjennom seremonien.
Dragens hjerte dreper dere.
Du må la Colleen fullføre overføringen.
Om han føler det samme som meg, kan vi ta ham.
Iron Fist er min.
- Bare min! - Pass deg!
Davos! Vent!
Går det bra?
Jeg kjenner den, som en slange i magen.
Jeg skal få ham tilbake.
Vi har ikke tid. Vi går sammen.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Walker!
Walker, er du der?
Kom igjen.
Greit, Rand-teknologi...
...få se hva du kan.
Kom gutten seg til Danny med bollen?
Jeg vet ikke noe om en gutt eller en bolle.
Da er det kun et tidsspørsmål før Davos avslutter det han begynte med.
Av en eller annen grunn virker det ikke så farlig.
Hvor mye morfin ga dere meg?
Femti cc. Det bør holde til vi får deg på sykehuset.
Det er kjempekult.
Jeg ba ikke om hjelp.
Men jeg kom likevel.
Etter alt jeg gjorde mot Danny.
Plager det deg ikke? Er det gjemt og glemt?
Klart det plager meg, men...
...ingen kan nekte for at du var modig
da du dro til Davos for å prøve å ordne opp.
Jeg ville redde meg selv.
Jeg vil gjerne tro at det var mer ved det enn selvopprettholdelse.
Det vil du sikkert, men slutt å unnskylde oppførselen min.
Jeg vet hvem jeg er og hvorfor jeg gjorde det.
"Innrøm for Gud, for oss selv og for et annet menneske
våre feils egentlige natur."
Ikke prøv et av stegene på meg.
Jeg gjorde ikke det.
Du...
Jeg gjorde noe utilgivelig mot deg.
Og hjørnesteinen i livet mitt siden det
har vært å holde fast ved tanken på at jeg ikke hadde noe valg.
Det er mitt eget problem.
Men...
...uansett om du tilgir meg,
stiller jeg alltid opp for deg om du trenger meg.
Gjør som du vil. Det gjør du alltid.
Ja.
Familien vår er et giftig kaos.
Jeg tror vi er forbannet til å bringe mørke til alt vi rører ved.
Jeg håper at det ikke er sant.
Jeg skal bli far, Joy.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
En kvinne jeg var sammen med...
Det var tidlig i et fint forhold... helt til jeg ødela det.
Du skuffet enda et menneske. Er det nytt?
Takk for den.
Ikke vær furten. Det kler deg ikke.
Kanskje det er sånn skjebnen funker.
All den negative faenskapen
kan være det
som gir deg en sjanse til å gjøre det riktig.
Chen Wu!
Du ville ha en sjanse til å vise deg verdig. Her er den.
Danny Rand og Colleen Wing kommer snart.
Vi må forberede oss.
Chen Wu?
Jeg brenner opp inni meg.
Eneste trøst er at Davos også må ha det slik.
Seremonien har forbundet dere.
Du må koble deg til hans ajna-chakra med håndbevegelsen jeg viste deg.
Avslutt det vi startet.
Greit.
Vi må finne en måte å ta tak i ham på,
uten at han gjør det samme.
Ikke vær redd. Jeg skal hjelpe deg.
På tide å avslutte det en gang for alle.
Jeg er ferdig med å beskytte eller redde Davos.
Men om han dør, dør du også.
Jeg som syntes datekveld hørtes fælt ut.
Jeg må ha hendene fri.
Ja. Takk.
Del broderlig.
Ta deg god tid med å komme ut.
Jeg har ingen andre planer og jævlig mange kuler.
Walker.
Stemmer, vennen.
Jeg kom for å si hei...
...og ha det.
Kan vi ikke forhandle?
Jo da. Kan du ikke komme frem først?
Ingen tegn til Joy.
Ba hun deg om dette?
Det er tre jobber siden.
Jeg er her bare for moro skyld.
Og fordi jeg virkelig ikke liker deg.
Klar eller ei...
...her kommer jeg.
Du er død, Walker. Så Joy.
Det skal jeg si til henne...
...når jeg gir henne hodet ditt på en pinne.
Danny. Colleen. Fin kveld.
Hvordan kan du stå?
- Det er ikke viktig nå. - Vi må ha tak i Davos.
- Hvor er han? - Jeg sier det når jeg finner ham.
- Du kan ikke skyte ham. - Vi har vært her før, du og jeg.
Det er annerledes nå. Jeg vet at du er bedre enn dette.
Så søtt av deg, Danny. Takk.
Jeg kjenner deg ikke, men vi har et felles mål.
Å stoppe Davos.
Samarbeider vi, må ingen gå over streken.
La oss danse. To mot en. Om du kan bruke det sverdet.
Bare prøv.
Du må gi tilbake det du stjal fra meg.
Den tilhører ikke deg. Det har den aldri gjort.
Hvem tilhører den, da?
En Håndens disippel?
Eller kjæresten hennes?
Den svake svindleren som falt fra himmelen.
Jeg er K'un-Luns siste sønn.
Det har ingenting å si.
Walker!
Lys med telefonen!
- Hva? - Bare gjør det!
Jeg har sett en annen side ved deg. En bedre side.
Mary.
Mary, det er Danny.
Du er trygg.
Danny?
Du er trygg.
Bli her.
- Colleen. - Vi går etter henne.
Jeg kan ikke. Armen min er ferdig.
Gå du. Jeg tar med Mary og henter støtte.
Greit.
- Jeg heter Mary. - Jeg vet det. Kom.
Vær så snill...
Davos! Stopp!
Nei!
Drep meg.
Gjør det han ikke klarte.
Drep meg.
Da er jeg akkurat som deg.
Drep meg!
Danny, flytt deg!
Og bli nede.
Dragens hjerte har et nytt hjem.
- Det var nære på. - Men vi klarte det.
Hvor er Mary?
Hos ambulansefolkene. Hun trenger hjelp og får det.
Jeg tar med Davos på stasjonen og arresterer ham.
Om du vil si noe, gjør det nå.
- Får jeg et øyeblikk? - Kom igjen.
Jeg ville ikke at det skulle gå sånn.
Jeg gjorde alt for å unngå det.
Etter alt jeg har gjort, viser du meg fortsatt medlidenhet.
Medlidenheten er et valg.
Det er ikke lett.
Valgene dine i K'un-Lun førte til dette.
Nei. Jeg har mine mangler,
og jeg lærer å godta feilene mine.
Men du var skyld i dette selv.
Nei. Jeg grep etter en ære du ikke kan forstå.
Klart jeg kan. Men jeg vet at prisen er for høy.
Det var vanskelig å overbevise folk om å redde deg.
Om å gi deg en ny sjanse.
Jeg håper du kan vise deg verdig.
Tror du at du har vunnet?
Jeg inspirerte så mange.
Ga verden et sterkt budskap.
Og du kan ikke hindre det i å spre seg.
Jeg gir deg ikke opp.
Jeg gir ikke opp håpet om at du vil bli deg selv igjen en dag.
Hva kalte Lei Kung deg?
"Himmelens utvalgte"? "Berørt av ilden"?
Men han kjente deg ikke som jeg.
At du kjempet for neven for å fylle et tomrom i deg selv.
Tror du virkelig skjebnen er nok?
At den vil føre deg til ditt sanne mål?
Det gjør den ikke.
Jeg valgte i det minste en vei.
Jeg fulgte den.
Til syvende og sist
aner du ikke hvem du er eller hva du står for.
Farvel, Davos.
Jeg trodde du sa at du ikke ville ha tatoveringer.
Aldri si aldri.
Nå er det du som har den rå høyre-hooken.
Du kan jo alltids få en oppgradering.
Jeg har noen ideer. Kanskje litt bling.
Hvordan er det? Dragens hjerte?
Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke hvor jeg slutter og det begynner.
Men det føles riktig.
Jeg er stolt av deg.
Og jeg gleder meg til å se hva du gjør med den.
Det er det vanskelige. Å bruke et våpen til å skape fred.
Jeg vet ikke om noen som passer bedre til å prøve.
Hva med deg? Femårsplanen.
Tar du stasjonssjef-jobben?
Nei?
Jeg vet ikke om å sitte bak et skrivebord
med masse byråkrati og politikk er det jeg bør gjøre nå.
Jeg vet bare at du har ferdigheter de fleste ikke kan forstå.
Vi hadde ikke klart dette uten deg.
Du, altså.
Det var lagarbeid.
Dessuten... Knight... Wing...
Det klinger bra.
Litt.
La oss treffes snart. Ta en øl, gjøre noe normalt.
Det kan bli ganske snart.
Sist jeg så Luke, likte jeg ikke det jeg så.
Og nå har du et av de få våpnene som kan gjøre ham noe.
Du har nummeret mitt. Bruk det.
Det gjelder deg også.
Takk for at jeg fikk si ha det. Det betyr mye.
Ingen årsak.
- Takk igjen. Vi sees snart. - Ja.
Du og Davos. Jeg kan ikke forestille meg hvor vanskelig det er.
Ja. Men han valgte det selv.
Det var feil, men kanskje jeg også tok feil.
Du må gi slipp.
Hva med oss?
Jeg har ikke begynt å ta det innover meg, for ikke å...
Du må la det synke inn.
Vi hadde et fint liv.
Du gjorde det du mente var rett. Ingen kan klandre deg.
Vi må bare være ærlige om konsekvensene.
Du og jeg har opplevd så mye sammen.
Vi vil alltid være knyttet til hverandre.
Hvem skulle trodd at etter at jeg møtte en karatelærer i parken
mens hun hengte opp plakater, så ville vi stå her?
Tilfeldigheter ser alltid ut som skjebnen i ettertid.
Ja.
Jeg må gå. Se hvordan det går på Bayard.
Ja. Jeg drar til dojoen. Begynner å rydde.
Du...
Vi sees der.
Wing?
Jeg ba deg ikke kalle meg det.
Takk...
...for bilen og alt annet.
Davos?
Dette? Du skulle sett den andre fyren.
Det er ikke et problem lenger.
Gode nyheter.
Vet du hva som skjedde med guttene? BBs venner?
Angriperen er i varetekt.
De andre skal avhøres. Det fortjener de.
De slet.
Det er det mange som gjør.
Ja.
Jeg skal hjelpe dem.
Kan vi ha minnestund for BB her?
Alle som kjente ham, kan komme, og alle som ikke gjorde det, kan få høre om ham.
Ja da. Når vi åpner igjen, kan du arrangere den selv.
- Kult. Takk. - Ja.
Hva gjør hun her enda?
Hun har vært her hele natten.
Uttalte seg til politiet og allting.
Får jeg et øyeblikk?
Jeg antar at du holdt din del av avtalen.
Ja.
Hva skjer med triadealliansen nå som Davos ikke er en trussel?
Krigen er over.
Vi skal aldri glemme det du og Daniel Rand gjorde.
Om livene vi mistet, skal bety noe, må dere gjøre mer enn å huske.
Dere må endre dere. Drive lovlige virksomheter.
Ikke mer utpressing og kriminelle aktiviteter.
Jeg vil det du vil.
Men vi er ikke naive nok til å tro det skjer over natten.
Nei, vi er ikke det.
Derfor følger jeg med, i tilfelle du får tilbakefall.
Følg med alt du vil.
Men jeg tolererer ikke innblanding fra deg eller Daniel Rand.
Balanse, Ms. Wing.
En ømfintlig en, Mrs. Yang.
Takk for at dere kom.
Vi møtes her onsdager og fredager til samme tid.
Jeg vet at møtet snart er slutt, men jeg har noe å si.
Jeg har noe å dele.
Vi har én til, om dere ikke har noe sted dere må være.
Takk.
Jeg heter Ward. Jeg er rusavhengig.
Hei, Ward.
Jeg begynte å gå hit fordi jeg ville forandre meg.
Men det har gått sakte.
Med veldig små og hardt tilkjempede skritt.
Det var ikke det jeg ville si...
...i det hele tatt.
Faen. Beklager. Dette er vanskelig.
Jeg er ikke flink med mennesker.
Jeg er dårlig med forhold.
Jeg er en sønn uten mor og far.
Jeg er en bror uten en søster.
Og...
...jeg er veldig alene.
Jeg var på bar for noen dager siden.
Jeg gjorde det man gjør på et slikt sted.
En venn av meg som jeg bryr meg veldig om...
...kom til meg på det fæle stedet og spurte: "Hvem vil du være?"
Jeg vet ikke engang...
...hvordan jeg skal begynne
å tenke på det spørsmålet.
Jeg har levd livet mitt i forhold til andre.
Og jeg har vurdert verdien min
basert på det.
Og faktum er
at alle de forholdene er borte nå.
Så jeg er her for å si til dere alle at jeg ikke har noen.
Og jeg kjenner ikke meg selv.
Så...
Hallo, Ward.
Var dagen din like fæl som min?
Ja. Faktisk vet jeg at den var det.
Takk for at dere lyttet.
Takk for at du delte, Ward.
Hei, Bethany.
Hvem sa det?
Du. Jeg var her. Og jeg hørte deg.
Det er mitt, ikke sant?
"Det". Et fælt pronomen.
Si noe.
Jeg skulle si det.
Det skulle du sikkert.
Jeg vil du skal vite
at om dette er et sånt øyeblikk da livet sier hva det vil jeg skal gjøre,
vil jeg stille opp for barnet. Jeg vil stille opp for deg.
Nei, Ward.
Det er ikke skjebnen. Det var bare dette som skjedde.
Betyr det ingenting?
Prøver ikke noen å si oss noe?
Jeg tror på en høyere makt.
Men ikke en som nødvendigvis gir instrukser.
Jeg må takle nåtiden.
Jeg er her.
Jeg vet at jeg har tatt dårlige valg.
Men... jeg tror
at med hjelp kan jeg ta de rette i fremtiden.
Jeg håper at du gjør det.
Og jeg håper du forstår
at jeg må gjøre dette alene.
Du tror ikke at jeg kan forbedre meg.
Det er ikke jeg som må tro det.
Jeg må ta meg av to stykker fra nå av.
Det er alt jeg klarer.
Bethany...
Du sa det selv der inne.
Du kjenner ikke deg selv.
Jeg liker ikke meg selv engang.
Ha det bra, Ward.
Jeg har ikke bare tro på en høyere makt.
Her er pengene dine.
Bra jobbet. Hvor lenge satt du i mørket?
Jeg tenkte at enten ville du ha pengene dine,
eller så ville Davos komme for å ta meg.
Han vil ikke plage deg mer.
Det var da positivt.
Jeg ville gjøre det vi var enige om.
Men så kom Rand og jenta og etterforskeren.
Og så kom Mary.
Hun ble ikke så lenge, men hun var redd. Hjertet hennes slo vilt.
Og da jeg var i salen igjen, hadde de arrestert ham, så...
Flott. Stopp.
Så jeg er den løse tråden nå?
Nei. Jeg prøver bare å være tydelig.
Dette er slutten. Ta pengene. Jobben er over.
Som du sa en gang:
"Vi har aldri møttes. Du var ikke her. Dette skjedde ikke." Avtale?
En avtale er en avtale...
...til den forandrer seg.
Ikke glem at jeg hjalp broren din og kom for å redde deg, Joy.
Jeg glemmer ikke. Takk for det. Men jeg vil det skal være over.
Jeg må få tilbake livet mitt.
Ja visst. Du tror at du kan det.
Men jeg kan ikke det.
Ikke siden jeg fant ut hvem som reddet meg i Sokovia.
De holdt meg i en betongboks, Joy, og tok meg med ut til avhør.
Som oftest for å voldta meg. Torturere meg.
Tvinge meg til å se på at de drepte laget mitt.
Etter 22 måneder ble jeg befridd.
Jeg trodde Mary fikk noen til å få henne ut.
Hun trodde jeg kjempet meg ut. Vi tok feil.
Prøver du å skremme meg?
Jeg døde nesten i går, og jeg står på beina, så...
Er du ikke redd for meg?
Bra.
Jeg er det.
"Et blodig kaos", sa sersjantmajoren om blodbadet i leiren.
Og Mary Walkers fingeravtrykk var på knivene.
Gift vet ikke at det er gift.
Jeg vet ikke hva det betyr.
Det finnes et annet alter ego.
Jeg vet ikke hva som trigger henne, men jeg tror nok
det involverer å bli siktet på med pistol.
Jeg vil bare...
Jeg vil bare at du skal dra.
Og jeg liker skoene dine.
Jeg tror jeg legger igjen pengene her og henter dem senere.
Du er en av de få som kjenner begge sidene mine.
Jeg kan bruke det.
Jeg kan bruke innflytelsen din, forbindelsene dine... påvirkningskraften.
Det er ikke over mellom oss, Joy.
Har jeg ikke noe jeg skulle ha sagt?
Det er noe av det jeg liker best ved deg.
Humoren din.
Danny?
Colleen.
Ingenting slutter uten en ny begynnelse.
Slik alle begynnelser er et skritt mot en slutt.
Men her, nå, i dag,
må jeg tenke:
"Tok han feil?
Eller kunne jeg bare halve historien?"
Du har all rett til å være sint på meg
for at jeg ikke sier dette ansikt til ansikt.
Men jeg vet at da ville jeg ikke ha dratt.
Og det er det jeg må gjøre.
Da jeg kom hjem,
fant jeg noe som fikk meg til å tro at det fantes en større skjebne.
Den sølvmedaljongen din,
jeg så den andre siden.
Det bekreftet noe som hadde plaget meg
siden Frank Choi fortalte historien til moren din.
Jeg har hørt historien før, Colleen. I K'un-Lun.
Davos fortalte den da jeg bare var en guttunge.
En historie om den første kvinnen som beseiret dragen.
Hun het Wu Ao-Shi.
Du kjenner henne som sjørøverdronningen av Pinghai-bukten.
En kvinne som godt kan være anen din.
Det betyr at det kan være en grunn
til at jeg møtte en kvinne som hengte opp plakater i parken.
Det kan være at skjebnen jeg trodde var min,
alltid var hennes, alltid var din, fra begynnelsen av.
Vi er yin og yang, du og jeg. I evig bevegelse, men én og den samme.
Jeg elsker deg, Colleen. Alltid.
Flyet forlater ikke rullebanen. Hører du?
Og si til Mr. Rand
at han ikke skal noe sted før han snakker med meg.
Og ikke kom med "51-prosent-av-selskapet" -pisset.
Jeg kan gjøre livet ditt til et helvete.
Ward!
Hva gjør du her?
Katie ringte og sa at du ba om et fly til Asia.
Hvor skal du, Danny?
Det er komplisert.
Dette er enkelt. Jeg står mellom deg og flyet.
Ikke prøv å kung fue meg. Jeg kan ta imot slag.
Jeg må forstå arven til Iron Fist.
Og plassen min i den.
FRAKTBREV
Hai-Qing Yang hjalp Davos med å få tak i liket til en Iron Fist.
Den som ga ham liket, kan ha svarene jeg trenger.
Ring ham på telefonen.
Det er ikke så lett. Det er en del av en større reise.
Jeg må finne den sanne veien min her i verden.
Ikke en sykkelvei... eller en skogsvei.
En sann vei.
Jeg vil være broren du og Joy trenger,
mannen Colleen fortjener,
sønnen som ville gjort foreldrene mine stolte.
Jeg vil være verdig Iron Fist.
Men før jeg vet hva jeg står for...
...kan jeg ikke ha det ansvaret.
Jeg må gjøre dette.
Ja visst.
Kom igjen, da. Dra på tur.
Jeg venter her og driver firmaet som bærer navnet ditt.
- Ward... - Slik jeg gjør.
Jeg krasjet ikke i K'un-Lun, vokste ikke opp hos munker og sloss ikke med en drage.
Jeg ble sendt på en dyr kostskole og lærte å spille rugby.
En sport alle driter i.
Det kunne like gjerne vært deg på flyet.
Bli med meg.
- Hva? Hvorfor det? - Hvorfor ikke?
Du vet hvem du er. Kan du ikke finne ut hvem du kan være?
Det er uansvarlig. Du kan ikke bare dra.
Du kan ikke rømme fra deg selv.
Kanskje du rømmer mot deg selv.
Hva betyr det?
Hva betyr det for deg?
Kutt ut. Ikke zen koan meg.
Ikke spøk. Det er virkelig.
Jeg vet det.
Det er derfor jeg sier...
...at du blir med.
FLERE MÅNEDER SENERE
Kom igjen! Raska på!
Hei sann!
Du vet vel at det ikke må være sånn?
Kom deg vekk!
Mer sake.
Mer vann.
Jeg vet at sjefen din selger på svartebørsen.
Arbeidsgiveren vår er en legitim forretningsmann.
Ja da.
Alle er legitime
i en bar på Hokkaido klokken 04.00.
Hancock 212.
Det er en konteiner.
Det var et lik i en kasse i den,
med maske på, og en drage svidd inn i brystet.
Jeg vil snakke med han som sendte den.
En som heter Orson Randall.
Har ikke hørt om ham.
Du aner ikke hvor vanskelig det har vært å spore opp sjefen din.
Fra Hongkong til Kuala Lumpur. Kaoset i Jakarta.
En forsendelse ble stjålet fra arbeidsgiveren vår i Jakarta.
Ja, det gikk skeis.
Du bør ikke tulle med meg.
Hva om jeg er uenig?
Da må du hamle opp med ham.
Trodde du sa du hadde kontroll, Ward.
Vi kan ikke kjenne fremtiden. Ikke helt.
Arbeidsgiveren vår vil ha igjen eiendelene sine.
Du får ta deg av dette.
Mener du disse?
Ikke prøv det igjen.
Tekst: Heidi Rabbevåg